![](https://i0.wp.com/eko-vest.com/wp-content/uploads/2024/06/Mandjelosko-jezero-jezero-Vranjas-scaled.jpg?fit=980%2C551)
Divan je kićeni Srem, lepo je živet’ u njem…, kao da vas obavijaju stihovi čuvene narodne pesme dok vozite bicikl asfaltnim putem a pogled vam luta između zelenih, zlatno-žutih, crvenkastih, plavih i braon bojama ’okićenih’, sremskih plodnih oranica.
Paleta puna boja
Na novoj saobraćajnici, promenljivog intenziteta saobraćaja, čiji asfalt podseća na ram umetničke slike, užurbani svet u svojim automobilima kao da više uživa u brzini i ne primećuje ovaj sklad palete boja koje krase sremsku ravnicu.
![](https://i0.wp.com/eko-vest.com/wp-content/uploads/2024/06/Srem-bulke-i-plodne-njive.jpg?resize=1024%2C576)
Bulke i plodne njive
Na prijatnom prolećnom povetarcu, obasjane toplim sunčevim zracima, s jedne strane puta, po obodima plodnih oranica, talasaju se intenzivna crvena polja bulki, kao na zapisima u notnim sveskama. Klasje mladog i još zelenkasto-zlatnog žita lagano se njiše u nekom sporom, ravničarskom ritmu. Na suprotnoj strani puta, vredni ratari sa svojom poljoprivrednom mehanizacijom, potvrđuju stihove pesme ’Kad Sremac pođe na rad…’, i trude se da mnogobrojne posejane ratarske kulture ’zablistaju’ u punom sjaju, poput mnogobrojnih voćnjaka u blizini.
![](https://i0.wp.com/eko-vest.com/wp-content/uploads/2024/06/Cobanin-Mandjelos.jpg?resize=1024%2C576)
Čobanin, Manđelos
Uz malo avanturističkog duha i okretanja pedala, ako dolazite iz Sremske Mitrovice, asfaltnim putem stiže se do Manđelosa, nadaleko čuvenog sremskog sela u podnožju Fruške gore, koje vam, kao putniku namerniku i vašem oku posmatrača, za današnje prilike može ponuditi nasvakidašnji, pomalo čak ’galerijski prizor’ – stado ovaca na ispaši, na koje budno motri nerazdvojan vojvođanski tandem, čobanin i njegov verni pas pulin.
A na jezeru… raznoraznih ptica
U njihovoj blizini, asfaltni put se pretapa u zemljani, ’paorski’ put, koji vas poput “puta kojim se ređe ide”, dovodi do prave ravničarske sremske oaze – jezera Vranjaš ili Manđeloškog jezera, jugoistočno od Manđelosa, omeđenog plodnim oranicama. Ovo veštačko jezero, prvobitno zamišljeno kao akumulaciono jezero za navodnjavanje njiva i voćnjaka u okolini, pravi je raj za pecaroše i ljubitelje prirode. Nalazi se na oko 14 km od Sremske Mitrovice i 44 km od Novog Sada. Mnogobrojne vrste riba poput babuške, šarana, štuke, amura i tolstolobika privlače pecaroše sa raznih strana.
![](https://i0.wp.com/eko-vest.com/wp-content/uploads/2024/06/Labud-i-mladunac-u-gnezdu-Mandjelosko-jezero.jpg?resize=1024%2C576)
Labud i mladunac u gnezdu, Manđeloško jezero
U ovom prirodnom raju, posebno mesto zauzimaju razne vrste ptica, koje obišavši pola sveta prosto uživaju na jezeru i oko njega. Uz malo sreće i pažljivog posmatranja, mogu se videti zaista divni prizori iz ’sveta ptica’ (koje inače viđamo na TV ekranima) koje u velikom broju naseljavaju jezero. Ožednele laste na prolećnom suncu, svojim kljunom paraju površinu vode i gase žeđ, mladunče labuda u gnezdu pored vode pod budnim okom roditelja koji popravlja gnezdo, gaka u brišućem letu, mnogobrojne bele i sive čaplje, kormorane i ćubaste gnjurce, trstenjake u trsci pored jezera, patke i mnoge druge ptice koje će svojim letačkim bravurama, pesmom, cvrkutom i ptičijim žagorom uveseliti svakog na ovoj prirodnoj pozornici čija ’voda koja život znači’ je ovde za sve.
![](https://i0.wp.com/eko-vest.com/wp-content/uploads/2024/06/Cubasti-gnjurac-Mandjelosko-jezero.jpg?resize=1024%2C576)
Ćubasti gnjurac, Manđeloško jezero
Tek ponekad, posle izesnog vremena provedenog na jezeru, na mnogo većim visinama uz poznate zvuke motora, uočavaju se i ’čelične ptice’ poput ’Air Serbia’ koje nadlete ovu prirodnu oazu kao podsetnik da je civilizacija tu.
![](https://i0.wp.com/eko-vest.com/wp-content/uploads/2024/06/Put-za-Mandjelos.jpg?resize=1024%2C576)
Kićeni Srem: Put za Manđelos
Po čitavoj Vojvodini i Srbiji, mnogo je sličnih ’prirodnih oaza’. Treba ih samo istražiti i uživati u njima.
Proš’o sam selo i grad, nisam je naš’o dosad, a sada idem u Srem, možda je draga u njem…
Tekst i fotografije: Miloš Ćirković
Share this: